Научни статии със свободен достъп следните области: Администрация и управление Икономика Информатика и информационни технологии Юридически науки Психология Социални дейности Политически науки и обществени комуникации Архитектура и строителство Изкуства и дизайн Чуждоезиково обучение Научно-изследователска дейност на студентите Архив - статии преди 2024г.
RETIREMENT TRAINING AS A POSITIVE EDUCATIONAL INTERVENTION: MITIGATING AGEISM AND ENHANCING EUDAIMONIC WELL-BEING THROUGH MULTIDIMENSIONAL LEARNING
The transition into retirement represents a profound developmental and psychosocial status passage that alters an individual’s identity, daily structure, and social matrix. Within contemporary longevity societies, this transition is increasingly complicated by structural ageism and stereotype threat, which can significantly undermine older adults' psychological resilience. Moving beyond traditional financial and administrative pre-retirement planning, this conceptual paper presents an integrated pedagogical and psychological framework that repositions retirement preparation as a structured "Positive Educational Intervention." Drawing upon Social Cognitive Theory, Role Theory, and Ryff’s Eudaimonic Positive Psychology matrix, we propose a mediation model wherein systematic pre-retirement training serves as a catalytic generator of cognitive, social, and health resources. This paper analyzes how specialized learning and developmental guidance drive multidimensional adjustment across physical, familial, social, and professional anchors, subsequently predicting high levels of eudaimonic psychological well-being among Israeli retirees aged 60–70. By framing retirement preparation as a transformative learning environment, the proposed model addresses a critical gap in Scopus-indexed educational gerontology literature, providing solid theoretical pathways for policymakers, human resource directors, and adult education practitioners seeking to promote successful retirement adaptation and psychological well-being.
Авторски права (c) 2026 E-Journal VFU https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ИНТЕГРИРАН МОДЕЛ ЗА ВЗАИМОДЕЙСТВИЕ МЕЖДУ ЛОГИСТИЧНИТЕ И МАРКЕТИНГОВИ ДЕЙНОСТИ В МАЛКИ И СРЕДНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
В условията на динамична икономическа среда, нарастваща конкуренция и ускорена дигитална трансформация интеграцията между логистичните и маркетинговите дейности придобива ключово значение за повишаване на ефективността и конкурентоспособността на малките и средните предприятия(МСП). Съществуващите модели не са достатъчно адаптирани към спецификата на МСП и не осигуряват цялостен подход за координация и оценка на взаимодействието между двете функционални области. Настоящата статия представя разработен интегриран модел на взаимодействие между логистичните и маркетинговите дейности, основан на системен подход и съобразен със специфичните характеристики на малките и средните предприятия. Анализирани са неговата концептуална структура, логика на функциониране и възможностите за практическо приложение. Аргументира се, че прилагането на модела създава предпоставки за подобряване на междуфункционалната координация, оптимизиране на бизнес процесите и повишаване на организационната ефективност и конкурентоспособността на предприятията.
КОМУНИКАЦИЯ, ОБРАТНА ВРЪЗКА И ПРАВО НА ВЪЗРАЖЕНИЕ:ПРОЦЕСУАЛНА СПРАВЕДЛИВОСТ В ОНЛАЙН ОБРАЗОВАТЕЛНАТАПЛАТФОРМА
Настоящата студия разглежда комуникацията, обратната връзка и правото на възражение не като вторични комуникационни удобства в онлайн образователната платформа, а като взаимосвързани механизми на процесуална справедливост и управленска легитимност. Изследването изхожда от разбирането, че платформата не може да бъде възприемана като справедлива само защото функционира технологично ефективно или предоставя съдържателно богата среда. Тя е приемлива тогава, когато допуска участниците да бъдат чути, да получават реакция и да разполагат с реална възможност за сигнал, възражение и корекция в рамките на ясна и проследима процедура. В този смисъл централният проблем на студията не е комуникацията в общ смисъл, а управленската способност на системата да осигурява процедурна чуваемост. Студията има тематичен, междуролев и процедурно-аналитичен характер и стъпва върху вторичен сравнителен прочит на вече събран емпиричен материал от четири ролеви корпуса: ученици и обикновени потребители, учители и създатели на съдържание, родители, както и заявчици и външни заинтересовани страни. За целите на анализа данните са организирани около пет тематични ядра: достъп до комуникация и обратна връзка; право на сигнал и възможност за намеса; проследимост на реакцията; право на възражение и оспорване; и условията, при които процедурата се възприема като справедлива. Резултатите показват, че различните роли влагат различно съдържание в комуникацията, обратната връзка и правото на глас, но всички са чувствителни към едно и също условие: дали платформата допуска реален път за участие в собствените си процедури. При ученика това се проявява като нужда да бъде чут и ориентиран, при учителя — като право на професионално валидна реакция и възможност за оспорване, при родителя — като сигнал, защита и проследимост, а при външния участник — като реакция спрямо отчетността и процедурната прозрачност. На тази основа студията защитава извода, че онлайн образователната платформа е процесуално справедлива не когато изключва възражението, а когато го допуска в ясна, проследима и коригируема процедура. В този смисъл текстът има принос в полето на администрацията и управлението, като концептуализира процедурната чуваемост като вътрешен механизъм на легитимното платформено управление.
ИНТЕГРАЛЕН ДИАГНОСТИЧНО-ПРОЕКТИРАЩ МОДЕЛ ЗА УСТОЙЧИВОУПРАВЛЕНИЕ НА ОНЛАЙН ОБРАЗОВАТЕЛНА ПЛАТФОРМА
Настоящата студия предлага интегрален диагностичнопроектиращ модел за устойчиво управление на онлайн образователна платформа. Тя изхожда от разбирането, че устойчивостта на платформата не може да бъде обяснена чрез единичен управленски фактор - нито чрез мотивацията, нито чрез контрола, нито чрез прозрачността, нито чрез технологичната ефективност или ресурсната обезпеченост сами по себе си. Устойчивостта се разглежда като координационна способност на системата да поддържа съвместимост между роли, правила, процедури, алгоритми, признание, контрол и образователна мисия. Студията има синтетичен и моделно-извеждащ характер, но не се ограничава до обобщение на предходни резултати. Нейната основна задача е да преобразува вече установени ролеви и тематични зависимости в управленска архитектура, приложима за диагностика, проектиране и усъвършенстване на реални платформени среди. Изследването използва агрегирана емпирична опора от четири ролеви анкетни корпуса с общо 494 респонденти, като данните се третират не като ново първично изследване, а като основа за калибриране на принципите на модела. Предложеният модел показва, че устойчивата онлайн образователна платформа не е тази, която максимизира един отделен елемент - участие, контрол, автоматизация, ресурс или прозрачност - а тази, която координира вътрешните си напрежения чрез легитимна управленска архитектура. В този смисъл студията има принос към полето на администрацията и управлението, като предлага не само концептуална рамка, но и основа за практически управленски анализ, организационна диагностика и проектно усъвършенстване на платформени образователни системи.
ESTIMATING AGRICULTURAL DAMAGE IN POLAND AMID GROWINGCLIMATE RISKS: TRADITIONAL, INSURANCE-BASED, AND TECHNOLOGICALMETHODS
Agriculture is one of those sectors of the economy where the risk of conducting business is particularly strongly linked to the impact of natural, climatic, and biological factors. Unlike many other sectors, where the entrepreneur can largely control the production process, agricultural production remains dependent on weather conditions, soil quality, water availability, the course of the growing season, the occurrence of plant and animal diseases, and pressure from game animals. For this reason, damage in agriculture should not be equated solely with the physical destruction of a specific asset, but also with the loss of expected production output, a decline in crop quality, a reduction in farm income, or the necessity of incurring additional expenses to restore production to a state that allows for its continuation (Lipińska, 2014). The problem of estimating agricultural damage takes on particular significance amid the increasing frequency and intensity of adverse weather events. Drought, hail, flooding, spring frosts, torrential rains, hurricanes, or the adverse effects of overwintering can lead to losses of a highly varied nature, ranging from local damage, limited to a single farm or plantation, to mass events affecting significant areas of agricultural production. The literature emphasises that climate risks are among the primary categories of threats on farms, and their 2 significance is growing as weather conditions change and crop production becomes more variable (Czekaj, 2016). A specific example of this type of risk is the adverse effects of overwintering, which may not become apparent until the start of the next growing season, making it difficult to unequivocally determine the moment the damage occurred and its actual extent (Gawrońska, 2014). Accurate determination of the extent of the damage is of fundamental importance for both the agricultural producer and the entities involved in the loss compensation process. For the farmer, the outcome of the assessment determines the amount of compensation due, the possibility of obtaining public aid, the ability to maintain financial liquidity, and the ability to continue production in the next season. For an insurance company, an accurate assessment of damage is a prerequisite for maintaining a balance between the protective function of insurance and the economic stability of its portfolio. For public administration and aid agencies, however, it serves as the basis for rationally directing funds to those farms that have actually suffered losses requiring support. In this sense, agricultural damage assessment is not only technical but also economic, legal, and social The traditional model of damage assessment is based primarily on reporting the damage, conducting an on-site inspection, determining the area affected by the loss, assessing the extent of crop damage, and preparing documentation that serves as the basis for payment of compensation or another form of compensation. This type of procedure remains particularly important in cases of individual and localized damage, especially wildlife damage, where it is necessary to establish a link between the animals’ actions and the specific damage to the crop (Flis, 2019). At the same time, the practice of assessing damage caused by animals to agricultural crops shows that this process can give rise to numerous disputes regarding the timing of the damage report, the extent of the damage, the amount of the potential harvest, and the liability of the entity obligated to pay compensation (Flis, 2019). A separate but closely related issue to damage assessment is the functioning of agricultural insurance. Crop and livestock insurance constitute one of the fundamental tools for mitigating the effects of production risks on farms; however, their effectiveness depends on the scope of coverage, the affordability of premiums, the level of public subsidies, the structure of the contract, and the method of claims settlement (Kozak & Weremczuk, 2019). In the Polish context, subsidized insurance plays a significant role, as it is intended to increase the prevalence of insurance coverage in agriculture; however, the literature indicates that this system continues to face barriers related, among other things, to limited coverage, the problem of drought risk, and insufficient interest among some agricultural producers (Janowicz-Lomott & 3 Łyskawa, 2016). This means that the mere existence of an insurance system does not eliminate the problem of damage assessment; on the contrary, it makes the quality of this process a condition for the effectiveness of the entire loss compensation mechanism. In recent years, increasing attention has been paid to the potential to supplement traditional damage assessment methods with index-based and technological approaches. Index-based insurance, especially with regard to drought, is based on the assumption that the payment of benefits can be linked to a specific parameter, such as precipitation levels, temperature, soil moisture, or another indicator reflecting production conditions, rather than an individual assessment of damage on each farm (Kaczała & Łyskawa, 2012). This approach can reduce claims-settlement costs, accelerate benefit payments, and minimise disputes, though it also raises the issue of basis risk—that is, the discrepancy between the index value and the actual loss incurred by a specific farmer (Kaczała, 2017). At the same time, methods that utilize drones, satellite imagery, vegetation indices, and geographic information systems are being developed, enabling more objective and faster assessment of losses across large areas (Iwahashi et al., 2023). Equally important are solutions utilizing radar and optical data as well as spatial analysis tools in the assessment of flood damage in agriculture (Nazir et al., 2025). The aim of this article is to present and evaluate selected methods for estimating agricultural damage in Poland, with particular emphasis on crop damage, hunting damage, the crop insurance system, and the potential for using modern index-based and remote sensing tools. This objective stems from the need to view damage assessment not as a single technical activity, but as a complex decision-making process in which the interests of farmers, insurers, public administration, and institutions responsible for agricultural risk management intersect. The main research problem of the article can be formulated as a question: are traditional methods of agricultural damage assessment sufficient in the context of the growing scale of climate risks, or do they need to be supplemented with index-based, digital, and remote sensing methods? The thesis adopted is that reliable estimation of agricultural damage is a prerequisite for fair compensation for losses, the effective functioning of agricultural insurance, and the rational allocation of public aid; however, in the context of increasing climate risks, traditional visual inspection methods should be supplemented with index-based and technological solutions. The article employs a literature review, a regulatory-institutional analysis, and a comparative method. The literature review helps clarify the concept of agricultural damage, the types of risk, and the basic mechanisms for loss compensation. The regulatory and institutional analysis facilitates a discussion of the importance of agricultural insurance and 4 damage assessment procedures, while the comparative method contrasts the traditional visual inspection model with index-based and technological solutions. The structure of the article follows this framework: the first part discusses the concept, types, and causes of agricultural damage; the second presents traditional and insurance-based methods for estimating such damage; and the third identifies practical problems and modern trends in the development of the loss assessment system.
VALUE ADJUSTMENT OR RISK ADJUSTMENT? PREMIUMS ANDDISCOUNTS IN CORPORATE VALUATION: THE CASE OF BROKERAGERECOMMENDATIONS
Corporate valuation is one of those areas of finance where the precision of a quantitative model must be supplemented by the analyst’s professional judgment. The value of a company is not solely the result of the mechanical application of the income, comparable, or transaction-based methods. It is also the result of interpreting characteristics of the entity being valued, such as the liquidity of its shares, the size of the company, its ownership structure, The literature on the subject indicates that premiums and discounts are among the more complex, yet subjectively prone, elements of the valuation process. Prusak (2014) emphasises that their application depends on the level of value being estimated, particularly on whether a controlling, minority, freely tradable, or transfer-restricted stake is being valued. Similarly, Damodaran (2005) points out that illiquidity can affect a company’s value both through a direct discount and by increasing the required rate of return. This means that the mere identification of risk does not yet determine how it should be accounted for in the valuation. The distinction between a discount and a risk premium is particularly significant. In this article, a discount is understood as an adjustment that directly reduces the value of the company, equity, or a specific block of shares. This primarily applies to discounts arising from 29 illiquidity, lack of control, holding-company status, and legal or economic constraints. Risk premiums are of a different nature; they do not increase the company's value but raise the discount rate, thereby reducing the present value of future cash flows. This group includes, among others, the size premium, the specific risk premium, the country risk premium, and the regulatory risk premium. This approach is consistent with the practice of estimating the cost of capital, in which a company’s additional risks may be accounted for by adjusting the cost of equity or the weighted average cost of capital (Grabowski, 2018; Harrington et al., 2021). The research problem of this article thus boils down to how premiums and discounts are applied in brokerage recommendations and whether the manner of their recognition corresponds to the classifications presented in the literature on the subject. The aim of this article is to identify and organize the premiums and discounts used in corporate valuation, and subsequently to compare theoretical findings with the practice of analytical reports concerning Polish and foreign companies. The empirical basis of the study is an original compilation of brokerage recommendations and analytical reports prepared in an Excel spreadsheet. The compilation includes the company name, country, report date, author of the analysis, type of adjustment applied, mechanism of its impact on the valuation, location within the model, amount of the adjustment, the analyst’s justification, and a link to the source report. This allows an assessment of whether the adjustments applied by analysts constitute a direct discount to value, a premium that increases the discount rate, or a qualitative adjustment incorporated into scenarios, forecasts, or multiples. The article consists of three parts. The first part presents the theoretical foundations for the use of premiums and discounts in corporate valuation. The second part provides an empirical analysis of the reports included in the Excel spreadsheet. The third part assesses the alignment of market practice with the literature and identifies the main methodological issues, particularly the risk of double-counting the same risk factors.
ЛИНИЯ НА НАТИСК И ЕЛАСТИЧНО РАВНОВЕСИЕ ПРИ ЗИДАНИ АРКИ
Статията изследва ролята на геометричната конфигурация като основен фактор за устойчивостта на масивните аркови конструкции. На основата на историко-теоретичен преглед на развитието на аналитичните методи и последващ параметричен анализ се оценява влиянието на основните съотношения стрела/отвор (f/L) и дебелина/отвор (t/L) върху положението на линията на натиск. Резултатите показват, че устойчивостта на арката зависи пряко от геометрично допустимото разположение на вътрешния натисков поток в рамките на ефективното напречно сечение. Анализът потвърждава, че геометрията представлява ключов критерий за носимоспособността и граничното поведение на зиданите аркови системи.
ОЦЕНКА НА ПОЖАРНАТА ОПАСНОСТ ПРИ РАЗВИТИЕ НА ВЗРИВНО ОБРУШВАНЕ В СТОМАНОБЕТОННИ КОНСТРУКЦИИ
Настоящото изследване разглежда пожарната опасност, свързана с развитието на взривно обрушване в стоманобетонни конструкции при пожарно въздействие. Специално внимание е отделено на механизмите на отделяне на бетонния слой, предизвикани от термични напрежения и вътрешно парно налягане. Анализирано е влиянието на взривно обрушване върху намаляването на ефективното напречно сечение, оголването на армировката и понижаването на носимоспособността на конструктивните елементи. Установено е, че несиметричната загуба на бетон води до възникване на ексцентричност на натоварването и допълнителни огъващи моменти, които ускоряват процеса на разрушаване. Разгледано е отражението на това явление върху общата пожарна устойчивост и конструктивната надеждност на сградите. Особен акцент е поставен върху превантивните мерки за защита, насочени към ограничаване на риска от взривно обрушване и повишаване на пожарната безопасност.
ТЕХНИКА НА БЕЗОПАСНОСТ ПРИ ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СТРОИТЕЛНИ ИЗКОПИ
Настоящото изследване разглежда основните рискове при изпълнение на строителни изкопи и необходимостта от прилагане на ефективни технически и организационни мерки за безопасност. Анализирани са инженерните и нормативните изисквания, свързани с устойчивостта на откосите, влиянието на подземните води и външните натоварвания върху земния масив. Разгледани са основните фактори, водещи до загуба на устойчивост и възникване на аварийни ситуации. Представена е инженерна схема на укрепен строителен изкоп и е анализиран реален авариен случай, възникнал вследствие на недостатъчно укрепване и неспазване на мерките за безопасност. На базата на извършения анализ са формулирани основните технически и организационни мерки за ограничаване на риска и повишаване на безопасността при изкопни работи.
RETIREMENT PREPARATION AS A PREDICTOR OF PSYCHOLOGICAL WELL BEING AMONG ISRAELI RETIREES: A MULTIDIMENSIONAL EXAMINATION
Retirement represents one of the most significant developmental transitions in later adulthood. Beyond the cessation of employment, retirement involves substantial psychological, social, economic, familial, and health-related changes that may influence an individual's overall well-being and quality of life. In contemporary aging societies, successful adaptation to retirement has become an increasingly important concern for researchers, policymakers, and practitioners. The purpose of this conceptual paper is to examine the role of retirement preparation as a predictor of psychological well-being among Israeli retirees aged 60–70 years. Drawing upon contemporary gerontological theories, including Resource Theory, Continuity Theory, and the Life Course Perspective, the paper proposes a multidimensional framework in which retirement preparation contributes to successful adaptation across six interrelated domains: psychological, familial, social, economic, professional, and health adaptation. The literature suggests that individuals who engage in comprehensive retirement preparation are more likely to experience smoother transitions, stronger coping resources, greater life satisfaction, and higher levels of psychological well-being. Furthermore, multidimensional adaptation is expected to play a central role in facilitating positive retirement outcomes and maintaining quality of life throughout later adulthood. Despite growing scholarly interest in retirement and successful aging, limited research has examined retirement preparation as a multidimensional construct, particularly within the Israeli context. Therefore, this paper addresses an important gap in the literature by presenting an integrated conceptual model linking retirement preparation, multidimensional adaptation, and psychological well-being. The proposed framework may provide a foundation for future empirical research and contribute to the development of comprehensive retirement preparation programs designed to enhance retirees’ psychological well-being, successful adaptation, and overall quality of life.
БАНКОВОТО КРЕДИТИРАНЕ И ДИНАМИКАТА НА ЧОВЕШКИЯ КАПИТАЛ В БЪЛГАРСКОТО СЕЛСКО СТОПАНСТВО: ВРЪЗКА С РАВНИЩЕТО И СТРУКТУРАТА НА ЗАЕТОСТТА (2009-2023)
Статията изследва връзката между банковото кредитиране и динамиката на човешкия капитал в българското селско стопанство за периода 2009-2023 г., с акцент върху равнището и структурата на заетостта. Анализът се основава на годишни данни от БНБ и НСИ и съчетава описателен, корелационен и регресионен анализ. Резултатите разкриват умерена отрицателна зависимост между банковото кредитиране и общата заетост (r = -0,554), като увеличаване на кредитирането с 1 млн. евро съответства средно на около 30 заети по-малко. Същевременно структурата на заетостта се изменя: делът на заетите с висше образование нараства, но работната сила застарява. Това показва, че кредитирането действа предимно като фактор за модернизация и трудоспестяващо технологично обновяване, а не като механизъм за разширяване на заетостта, а ефектът му върху човешкия капитал е разнопосочен. На тази основа се формулират препоръки за подобряване на достъпа до кредитиране и насочване на финансовите инструменти към развитието на човешкия капитал в условията на демографски натиск.
ВПЕЧАТАНИТЕ УБЕЖДЕНИЯ КАТО НЕВРОПСИХОЛОГИЧНИ НАВИЦИ: ЧЕТИРИ РАВНИЩА НА ФОРМИРАНЕ, АВТОМАТИЗАЦИЯ И ТРАНСФОРМАЦИЯ НА ДЕЗАДАПТИВНИТЕ ПСИХИЧНИ МОДЕЛИ
Настоящата статия разглежда впечатаните убеждения като устойчиви психични модели, които се формират чрез повторение, емоционално преживяване, социално учене и личностова интерпретация на опита. Основната теза е, че част от дезадаптивните убеждения не функционират само като отделни мисли или рационални преценки, а постепенно се автоматизират като навици на възприятие, емоционална реакция и поведение. В този контекст понятието „невропсихологичен навик“ се използва не като редукция на убеждението до една изолирана невронна пътека, а като аналитична рамка за разбиране на начина, по който повтарящите се психични реакции могат да придобият устойчивост и автоматичност. Статията има теоретико-аналитичен характер и интегрира психологически, когнитивни и невронаучни перспективи към проблема за дезадаптивните убеждения. Особено внимание се отделя на четири равнища на впечатване, които се разглеждат не като доказана биологична класификация, а като концептуална рамка за анализ: личностно равнище, свързано с индивидуалния опит и базисните убеждения; междупоколенческо равнище, свързано със семейни модели и предавани емоционални сценарии; културно-историческо равнище, свързано със социалната памет и колективните значения; и екзистенциално равнище, свързано със смисъла, идентичността, вината, страха и вътрешната свобода. Научният принос на статията се състои в опита да се изгради мост между популярната идея за „впечатани убеждения“ и по-строгия психологически език на схемите, навиците, автоматизираните реакции и саморегулацията. Предлага се концептуален модел, според който трансформацията на дезадаптивните убеждения изисква не само когнитивно осъзнаване, но и постепенно отслабване на автоматизираните психични навици, чрез които човек възприема себе си, другите и света.
ПСИХОЛОГИЯ НА НЕСИГУРНОСТТА: НЕПОНОСИМОСТТА КЪМ НЕИЗВЕСТНОТО КАТО МЕХАНИЗЪМ НА ТРЕВОЖНОСТ, СВРЪХКОНТРОЛ И ПСИХИЧНО СТРАДАНИЕ
Настоящата статия разглежда несигурността като значим психологически фактор, участващ във формирането и поддържането на тревожност, свръхконтролиращо поведение и психично страдание. Основната теза е, че неизвестното не поражда тревожност само поради липса на информация, а защото при определени личностови и когнитивни нагласи се преживява като заплаха за вътрешната стабилност, предсказуемостта и усещането за контрол. В този контекст непоносимостта към несигурността се разглежда като централен психологически механизъм, чрез който неопределеността се превръща в източник на устойчиво напрежение, тревожно очакване и поведенчески опити за редуциране на риска. Статията има теоретико-аналитичен характер и интегрира когнитивни, метакогнитивни и личностови перспективи към проблема за несигурността. Анализира се връзката между потребността от сигурност, стремежа към контрол и хроничното психично напрежение. Предлага се концептуална рамка, според която свръхконтролът не е израз на реална психологическа стабилност, а често функционира като компенсаторен отговор на затрудненото понасяне на неопределеността. Научният принос на статията се състои в поставянето на несигурността в центъра на анализа на тревожната уязвимост и в очертаването на нейното значение като трансдиагностичен механизъм в съвременното психологично функциониране.
ВОЙНАТА В УКРАЙНА И ТРАНСФОРМАЦИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКАТА СИГУРНОСТ ПРЕЗ ПРИЗМАТА НА НЕОРЕАЛИЗМАИ ТЕОРИЯТА НА КОМПЛЕКСА ЗА РЕГИОНАЛНА СИГУРНОСТ
Конфликтът между Русия и Украйна се очерта като едно от най-значимите геополитически събития на двадесет и първи век. Ескалацията на военните действия през 2022 г. оказа дълбоко въздействие върху международната система, европейската архитектура за сигурност и глобалния баланс на силите. Тази статия разглежда основните геополитически измерения на конфликта чрез анализ на отношенията между Русия и Запада, ролята на НАТО и Европейския съюз, позицията на Китай и страните от Глобалния Юг, както и влиянието на конфликта върху продължаващата трансформация на международния ред. Изследването използва методите на системния анализ, сравнителния анализ и изследването на международни политически документи. Констатациите показват, че конфликтът функционира като катализатор за геополитическо преструктуриране и ускорява появата на по-сложна и многополярна международна система.
Политически науки и обществени комуникации
МЕЖДУНАРОДНИ КРИЗИ, ПОРОДЕНИ ОТ РУСКО-УКРАИНСКИЯ КОНФЛИКТ: ИЗМЕРЕНИЯ, ПОСЛЕДИЦИ И ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВАПРЕД МЕЖДУНАРОДНАТА СИГУРНОСТ
Руско-украинският конфликт се утвърди като едно от най-значимите геополитически събития на XXI век, чиито последици надхвърлят рамките на регионалното противопоставяне и оказват съществено влияние върху международната система като цяло. Военната ескалация през 2022 г. предизвика поредица от взаимосвързани международни кризи, които засегнаха сигурността, енергетиката, продоволствените системи, икономиката и хуманитарната среда в глобален мащаб. Настоящата статия анализира основните международни кризи, породени от конфликта, техните измерения, последици и отражение върху международната сигурност. Изследването се основава на методите на системния анализ, сравнителния анализ и анализа на международни политически документи. Специално внимание е отделено на кризата на международната сигурност, енергийната криза, продоволствената криза, хуманитарната и миграционната криза, както и на геоикономическите и санкционните механизми като инструменти на международното противопоставяне. Направен е изводът, че руско-украинският конфликт функционира като катализатор на взаимосвързани международни кризи, които ускоряват трансформацията на международния ред и формирането на нова архитектура на глобалната сигурност.
НЯКОИ ОСОБЕНОСТИНА ДОГОВОРА ЗА ПРОДАЖБА НА НАСЛЕДСТВО
Статията анализира някои от основните особености на договора за продажба на наследство по българското право, като акцентът е поставен върху неговата правна природа, предмет и характерните отклонения от общия режим на договора за продажба. Разгледани са въпросите, свързани с прехвърлянето на наследствената съвкупност, отговорността за наследствените задължения, допустимостта на безвъзмездното разпореждане с наследство и съотношението между продажбата на наследство и други сродни правни институти. Особено внимание е отделено на практическите и теоретичните проблеми при вписването на договора, както и на противоречията в съдебната практика. В резултат на изследването са откроени празноти в действащата уредба и са предложени възможни насоки за нейното усъвършенстване с оглед повишаване на правната сигурност и предвидимостта в гражданския оборот.
ИЗПОЛЗВАНЕ НА СИМ КАТО КАТАЛИЗАТОР НА ПРОМЯНА В ИНЖЕНЕРНОТО СТРОИТЕЛНО ОБРАЗОВАНИЕ В БЪЛГАРИЯ: ВЪЗМОЖНОСТИ И ПЕРСПЕКТИВИ
Статията разглежда ролята на строително-информационното моделиране (СИМ, Building Information Modeling, BIM) като системен катализатор за трансформация на висшето инженерно строително образование в България. На базата на анализ на национални и международни рецензирани изследвания (систематични обзори, глобални оценки на СИМ интеграцията в образованието, емпирични проучвания върху проектно-базирано обучение и виртуална/добавена реалност) се идентифицират основните предизвикателства – недостатъчна квалификация на преподавателите, институционална съпротива, остаряла материална база и слаба връзка с индустрията. Направен е сравнителен анализ на традиционните и СИМ-базираните педагогически подходи. В заключение се предлага рамка за устойчива интеграция на СИМ в българските висши училища, основана на три взаимодействащи стълба: академична рамка, индустриално партньорство и държавна/европейска политика.
Строително-информационно моделиране (СИМ, BIM)
АНАЛИЗ НА ВЪЗМОЖНОСТИТЕ ЗА ИНТЕГРИРАНЕ НА СИМ В УЧЕБНИТЕ ПЛАНОВЕ ПО СТРОИТЕЛНО ИНЖЕНЕРСТВО В БЪЛГАРИЯ
Настоящата статия анализира държавните изисквания за придобиване на висше образование по специалности от регулираната професия „Инженер в инвестиционното проектиране“. На базата на сравнителен преглед на задължителните групи дисциплини и техния минимален хорариум се предлага модел за интегриране на строително-информационното моделиране (СИМ) в съществуващата нормативна рамка, без да се нарушават минималните изисквания. Съпоставката с примери от водещи европейски висши училища и с глобалните тенденции очертава възможен път за актуализация на българските учебни планове.
СЪЖИТЕЛСТВО В XXI ВЕК: ПСИХОЛОГИЧЕСКИ АСПЕКТИ НА УДОВЛЕТВОРЕНОСТТА И БЛАГОПОЛУЧИЕТО НА ПАРТНЬОРИТЕ
Статията представя обзор на съвременните изследвания върху съжителството без брак и неговите психологически и социокултурни измерения в сравнение с брака. Обсъждат се промените в интимните модели от средата на XX век насам и се поставя фокус върху два въпроса: различава ли се удовлетвореността и усещането за стабилност между женени и съжителстващи двойки и кои личностни и емоционални фактори определят качеството на връзката. Литературата показва, че удовлетвореността често е сходна, но липсата на ясно заявен ангажимент може да понижи усещането за сигурност. Подчертава се, че ключови предиктори за благополучие са стилът на привързаност, качеството на комуникацията и емоционалната регулация, както и влиянието на икономически и културни контексти. В заключение се аргументира, че благополучието в двойката зависи повече от качеството на емоционалната взаимност и ангажираността, отколкото от правния статус на връзката.
ФОРМИ НА СЪВРЕМЕННО СЪЖИТЕЛСТВО: СРАВНИТЕЛЕН АНАЛИЗ НА БРАКА, СЪВМЕСТНОТО СЪЖИТЕЛСТВО И LAT/LTA МОДЕЛИТЕ
Настоящата статия изследва разнообразието от форми на съвременно партньорско съжителство чрез сравнителен анализ на традиционния брак, съвместното съжителство без брак, както и алтернативните модели „съжителство поотделно“ (LAT) и „съжителство заедно поотделно“ (LTA). Представените емпирични и теоретични данни очертават ключови разлики в качеството на взаимоотношенията, психичното здраве и устойчивостта на връзките. Изследването показва, че макар всички форми на партньорство да се свързват с по-добро психично благополучие в сравнение с индивидуалния живот, бракът остава най-стабилната и удовлетворяваща конфигурация – особено за мъжете. В същото време, LAT и LTA моделите отразяват необходимостта от по-гъвкави и индивидуализирани подходи към интимните отношения. Икономическите фактори, както и социалното възприятие, се явяват решаващи за формирането и поддържането на тези алтернативни съюзи. Изследването акцентира върху значението на субективната дефиниция на партньорството и призовава към преразглеждане на нормативните представи за съжителство в съвременното общество.
ОРГАНИЗАЦИОННО-ТРАНСПОРТНИ АСПЕКТИ НА РАЗВИТИЕТОНА СРЕДИЗЕМНОМОРСКИЯ ПАЗАР НА КРУИЗНО КОРАБОПЛАВАНЕ
В статията се разглежда съвременният потенциал на Средиземноморската регионална секция от световния пазар за пътнически превози; проследяват се особеностите на организирането на морски круизи между пристанища на Средиземно море посредством линейни и круизни флотилии. Анализират се основните тенденции в развитието на Средиземноморието като регионален пазар на круизно корабоплаване, изследват се нивата на баланс между търсенето и предлагането му.
сфера на обръщение на транспортни услуги
IMPLEMENTATION AND EXPERIMENTAL VALIDATION OF A REAL-TIME AUTOPILOT SOFTWARE SYSTEM FOR DATA COLLECTION AND ANALYSIS ON A SCALE SHIP MODEL IN THE MANEUVERING AND SEAKEEPING BASIN OF THE BULGARIAN SHIP HYDRODYNAMICS CENTRE (BSHC) AT THE BULGARIAN ACADEMY OF SCIENCES (BAS)
The development of autonomous control systems for marine vessels is a key factor in increasing safety, efficiency, and autonomy in maritime transport. This paper presents the implementation and experimental validation of a real-time autopilot software system specifically designed for scale models of ships in the Maneuvering and Seakeeping Basin of the Bulgarian Ship Hydrodynamics Centre (BSHC) at the Bulgarian Academy of Sciences (BAS). The system integrates the classical Line-of-Sight (LOS) guidance law with a fixed lookahead distance and a PID course controller with derivative feedback on yaw rate and anti-windup protection. The hardware platform includes a Qualisys optical motion tracking system (6 DOF), an onboard Innalab AHRS, and precise Faulhaber and Advanced Motion Controls servo actuators. The software architecture ensures a deterministic 100 Hz control loop, modularity, and comprehensive data logging. Experiments (course keeping, path following, zigzag maneuvers, and turning circles) demonstrate good agreement between simulation predictions (first-order Nomoto model) and real-world results – RMS cross-track error below 0.12 m and mean heading error below 3.5°. The results confirm the practical applicability of the proposed system for data collection and algorithm validation in a controlled basin environment. Directions for future improvements are proposed, including closed-loop speed control and integration with ROS 2.
ALGORITHMIC COMMON-GOOD OPTIMISATION FOR URBAN NEIGHBOURHOODS
This article develops a machine- and AI-readable Single Source of Truth (SSOT) as a reference model for algorithmic common-good optimisation in urban neighbourhoods. The point of departure is a persistent integration gap. Normative common-good and public-value approaches, appraisal frameworks, digital planning infrastructures, strategic steering logics, provenance standards, and design-science artefact concepts are all highly differen-tiated. They rarely converge, however, in one canonical decision source. Methodologically, the article combines a systematic literature review, PRISMA-based screening, evidence mapping, and artefact-oriented design synthesis. The original contribution of this article lies in the triangulation of normative, analytical, and digital requirements and in the distinction between a constitutive core and a profile-based public-planning connection zone. The pro-posed SSOT architecture binds goals, red lines, governance assignments, effect assumptions, appraisal modes, evidence, distributional effects, fiscal feedbacks, an audit trail, provenance, and interpretation limits within one common structure. In this way, the source supports monitoring, decision snapshots, and reviewable accountability without fragmenting the core into local special-purpose logics.
ORGANIZATIONAL CHANGES - PROPOSALS IN THE AREA OF THE DEPARTMENT FOR ISSUING BUILDING PERMITS
This article presents a strategic model for the digital and organizational transformation of the Urban Planning Directorate of the Chania Region, aimed at optimizing the process of issuing building permits at the regional level. The study analyzes the specific challenges facing the administrative structures in the prefecture and proposes the implementation of innovative tools such as the “Electronic Information Service” and the large-scale digitalization of the regional archive since 1923. The author’s solutions include the establishment of strict time standards for control (21-day period), the publicity of administrative schedules and enhanced cooperation between the Regional Directorate and the institution of the Prefect. The designed reform aims to transform the service into a modern e-structure that eliminates subjective factors and improves the investment climate throughout the region through professionalism, accountability and technological innovation.
ПОЛИЛАКТИЧНА КИСЕЛИНА (PLA) КАТО ИНСТРУМЕНТ ЗА УСТОЙЧИВО КОРПОРАТИВНО РАЗВИТИЕ: ПРОИЗВОДСТВО, ПРИЛОЖЕНИЯ, ИКОНОМИЧЕСКА ЖИЗНЕСПОСОБНОСТ И ФИНАНСОВО МОДЕЛИРАНЕ
Настоящата статия изследва полилактичната киселина (PLA) – биоразградим биополимер, произведен от възобновяеми суровини като царевица и захарна тръстика – като ключов инструмент за прехода на индустриите към устойчиви производствени модели. Анализирани са производственият процес и суровинната база на PLA, приложенията му в различни индустрии (опаковки, медицина, 3D печат, текстил, автомобилостроене), предимствата му спрямо традиционните пластмаси от екологична и социална гледна точка, икономическата жизнеспособност на производството, и финансовото моделиране на инвестицията в производствени мощности за PLA. Въз основа на сравнителен анализ на три сценария (оптимистичен, базов и песимистичен) и ключови показатели (NPV, IRR, период на изплащане) се демонстрира, че при структурирани инвестиции и технологични иновации производството на PLA постига дългосрочна икономическа жизнеспособност, като инвестицията може да бъде възвърната в рамките на 5–7 години. Изследването разглежда и интегрирането на царевицата в устойчиви бизнес модели с оглед на кръговата икономика и предоставя методологична рамка, включваща смесен изследователски дизайн, иконометричен анализ и анализ на жизнения цикъл на продукта (LCA).
СОЦИАЛНОТО ВЛИЯНИЕ КАТО ИНТЕРПРЕТАТИВЕН ПРОЦЕС: ЕМПИРИЧНО ОБОСНОВАН МОДЕЛ В ДИГИТАЛНИ ОБЩНОСТИ
Настоящата статия разглежда социалното влияние като интерпретативен процес, реализиращ се в условията на дигитални неорганизирани общности. На основата на теоретичен анализ и емпирично изследване (N = 137) се изследват връзките между личностни характеристики, ценностни ориентации и мотивация за социално одобрение като фактори, свързани с податливостта към социално влияние. Получените резултати показват, че социалното влияние не се проявява като пряк ефект от външно въздействие, а като процес на интерпретация на социалните сигнали, модериран от мотивационни и когнитивни механизми. Установено е, че мотивацията за социално одобрение играе ключова роля като медиатор на възприемането и осъзнаването на влиянието, докато личностните характеристики и ценностните ориентации функционират като селективни филтри. Въз основа на резултатите е предложен емпирично обоснован интерпретативно-мотивационен модел на преднамереното социално влияние, който разкрива неговата многостепенна и контекстуално обусловена природа в дигитална среда.
COOPERATION BETWEEN THE INVESTMENT FUND COMPANY AND THE DEPOSITARY – DUTIES, LIABILITY, AND PRACTICAL PROBLEMS
The institution of the depositary constitutes one of the fundamental mechanisms for protecting participants in investment funds. Traditionally, its role was primarily associated with the safekeeping of fund assets and the maintenance of accurate records. However, the development of the financial market, the growing complexity of investment instruments, and regulatory changes at the European Union level have led to a significant expansion of this function. Today, the depositary performs not only a technical role, but also supervisory and protective functions. Of key importance for the transformation of the legal status of the depositary were Directive 2011/61/EU (AIFMD), Directive 2014/91/EU (UCITS V), and Commission Delegated Regulation (EU) No 231/2013. These regulations extended the depositary’s duties to include monitoring cash flows, verifying the fund’s compliance with legal provisions and its statute, and determining the rules governing liability for breaches of duty and loss of assets. This shift was subsequently reflected in the Polish Act on Investment Funds and the Management of Alternative Investment Funds. The presentation serving as the starting point for these considerations indicates that the new approach to the depositary’s function includes both an extension of its duties and an increased significance of this institution within the system for protecting fund participants. The doctrine emphasizes that the depositary has ceased to be merely a passive participant in the valuation of assets and has become an entity co-responsible for the proper functioning of an investment fund. At the same time, the extension of its catalog of duties raises significant interpretative and practical doubts, particularly regarding the limits of liability, conflicts of interest, and the admissibility of entrusting certain activities to sub-custodians. This article aims to analyze the evolution of the investment fund depositary's function following the implementation of the AIFMD and UCITS V regulations into Polish law, with particular emphasis on new duties, liabilities, and the protection of fund participants’ interests. The study applies the dogmatic-legal method and functional analysis, thereby enabling assessment of both the scope of normative changes and their practical consequences for the investment fund market.
A MODEL FOR SUPERVISING INVESTMENT FIRM AGENTS: REGULATORY REQUIREMENTS, RISKS, AND BEST PRACTICES
This article addresses the issue of an investment firm’s supervision of its agents in light of the position of the Polish Financial Supervision Authority. The starting point is the assumption that the use of the agency model is a significant element in the organization of investment services distribution, yet it simultaneously generates numerous legal, organizational, and operational risks. Of particular importance here is the obligation arising from Article 79(6a) of the Act on Trading in Financial Instruments, pursuant to which an investment firm is required to supervise the activities performed by an agent to ensure their compliance with the law and to eliminate the negative impact of the agent’s other activities on agency activities. The study indicates that the investment firm’s liability for the agent’s acts and omissions is full and unconditional, which justifies the need for active, systematic, and multi-level supervision. The analysis concludes that the agent, despite its formal separateness, functionally constitutes part of the investment firm’s external organizational structure in the performance of agency activities. For this reason, supervision cannot be limited solely to the provisions of the agency agreement but should also cover internal procedures, the control system, reporting rules, the organization of activities, and the technical and organizational conditions of the agent’s operations. Particular attention was devoted to high-risk areas, such as the prohibition on sub-agency, the method of engaging persons to perform activities on behalf of the agent, the flow of information, the control of communication with clients, and the use of internal control instruments. The article emphasizes that the effectiveness of supervision depends on the implementation of actual verification and response tools, rather than merely the formal assignment of responsibility to the agent. The UKNF’s position was assessed as a significant reference point for building an effective compliance model to protect clients, mitigate regulatory risk, and ensure that agency activities comply with capital market law requirements.
MEASURING SOFTWARE DEVELOPER PRODUCTIVITY: REVIEW OF APPROACHES AND THEIR LIMITATIONS
This article examines modern approaches for measuring software developer productivity, focusing on the tools used, the available data, and the applied metrics. The main sources of information in the development process are analyzed, including task management systems and version control platforms, as well as different groups of metrics – classical, DevOps, and experimental. Special attention is given to the limitations of these approaches. It is shown that a significant part of the real work of developers remains outside the available data and is not reflected in the used metrics. Key problems are discussed, such as “invisible work”, lack of context in the data, dependence on team dynamics, and the influence of metrics on behavior. Based on the analysis, it is concluded that productivity cannot be adequately measured using single quantitative indicators. Instead, a broader and more integrated approach is needed, which takes into account both the technical and the social aspects of work in software teams.
УПРАВЛЕНСКИ ФАКТОРИ НА УЧЕНИЧЕСКАТА АНГАЖИРАНОСТ В ОНЛАЙН ОБРАЗОВАТЕЛНА ПЛАТФОРМА
Настоящата статия разглежда ученическата ангажираност в онлайн образователна платформа като резултат не само от индивидуална мотивация, но и от конкретни управленски характеристики на платформената среда. Изследването изхожда от разбирането, че участието на ученика в дигиталното образование се формира в условия на правила за включване, механизми за признание, алгоритмично посредничество, различна степен на прозрачност и наличие или липса на смислена обратна връзка. Целта е да се изведат онези управленски фактори, които правят ученическото участие по-смислено, по-предвидимо и по-устойчиво. Теоретичната рамка съчетава литературата за ученическата ангажираност, теорията за самодетерминацията, ефекта на обратната връзка и проблематиката на алгоритмичната обяснимост в образованието. Аналитичният модел е организиран около четири основни полета: управленска предвидимост и мотивационна яснота, видимост и признание на усилието, прозрачност и алгоритмична обяснимост, както и обратна връзка и комуникационна включеност. Статията защитава тезата, че ученическата ангажираност в платформена среда е управленски зависима величина: тя се усилва, когато участието е четимо, признанието е легитимно, системната логика е разбираема и обратната връзка е реална. Текстът има принос в полето на администрацията и управлението, като предлага управленски прочит на ученическата ангажираност и открива посока за последващи ролеви и сравнителни изследвания върху онлайн образователните платформи.